TEST Volvo XC90 V8 - hladový silák
Přestože Švédsko s převážně mírným klimatem jižní části (díky Golfskému proudu), ale naopak drsnými podmínkami a arktickým podnebím severní části slibuje ideální podmínky pro provoz čtyřkolek, domácí automobilka Volvo segment plnohodnotných SUV delší dobu přehlížela a suplovala pozici luxusně-terénního modelu mírně vyvýšeným a plasty obrněným modelem V70 Cross country.
Byť V70 Cross country v testu na Auto.cz dokázala, že se terénu nezalekne, nemohla konkurovat nově vznikající skupině elitních SUV, které nejenže disponují rozvinutějšími terénními schopnosti, ale hýčkají pasažéry prostorným interiér vystlaným luxusními materiály a nabitým moderní elektronikou jako i vysokým posazem a z něho plynoucím pocitem dominance na vozovce.
Teprve v roce 2002 Volvo odpovědělo na výzvu evropských konkurentů a v době nárůstu preferencí VW Touareg či Porsche Cayenne představilo luxusní SUV XC90. Navzdory těžké startovací pozici se milovníci severských automobilů se sympatickým monstrem rychle ztotožnili a XC90 začala vstoupat vzhůru. Od té doby znepříjemňuje život i těm, co se dříve považovali za neohrozitelné.
Úspěch na všech frontách
Ačkoliv pohled do ceníku, kde základní cena neklesá pod 1.5 milionu korun, napovídá opak, slaví český importér s XC90 na trhu úspěch. Od ledna do června 2005 se v České republice prodalo 165 kusů tohoto modelu, což znamená devátou příčku v celém segmentu SUV za šestým VW Touareg (180 kusů), ale před dvanáctým BMW X5 (129 kusů).
To znamená, že mezi elitou XC90 vybojovala v Česku v první polovině roku 2005 druhou příčku za Volkswagenem Touareg. Na Auto.cz jsme XC90 naposledy testovali v roce 2005 s naftovým pětiválcem D5, který poskytoval výkon 120 kW a točivý moment 340 Nm. Na začátku léta Volvo uvedlo novou generaci vznětového motoru D5, kterou jsme vyzkoušeli jak v XC90, tak S60 (přečtěte si naše jízdní dojmy).
Ještě větší událostí bylo pro Volvo představení historicky prvního zážehového osmiválce, jenž vznikl ve spolupráci s japonskou Yamahou a jeho uvedení pod kapotu XC90. V Evropě tento krok sice nevzbudil takový ohlas jako v Americe, velikého zážehového motoru se totiž dožadovali právě Američané, ale přesto poskytl zajímavou alternativu těm, kteří chtějí opravdu silné a rychlé luxusní SUV.
Stále v kondici
suv volvo testy
Přestože Volvo XC90 není žádný mladíček, vypadá zvenčí stále atraktivně. Karoserie, byť rozměry odpovídá svému segmentu, připomíná na rozdíl od některých konkurentů nafouknuté kombi, což není v tomto případě na škodu. Přední kapota s hlubokým prolisem, netradiční světlomety a vyzývavá mřížka chladiče přitom vzbuzují v ostatních účastnících silničního provozu respekt, který si XC90 zaslouží.
Mohutné plastové nárazníky, hliníkový kryt motoru a kryty prahů naznačují, že tohle auto nevyrostlo pouze pro silnice velkoměsta, 18palcová kola obutá do pneumatik s poměrně vysokým profilem dodávají vozu šmrnc, ale pomohou dvoutunovému drobečku zdolat i blátivou polní cestou. Zadní část s protáhlým koncovými světlomety se povedla natolik, že se jí designéři inspirovali například při navrhování nového V50.
Výška 1750 mm a doširoka se otevírající dveře proměňují nastupování v příjemný zážitek, méně nadšení vyvolá vysoko položená nakládací hrana. Praktickou stránku podpořilo Volvo například tím, že rozdělilo víko zavazadlového prostoru na dvě části. Na sklopenou spodní část si můžete sednout, ale hlavně prodloužit ložnou plochu. O tom, že XC90 dobře poslouží jako stěhovací vůz, nejlépe svědčí čísla.
Základní objem 613 litrů (249 litrů za třetí řadou sedadel) lze jednoduchým sklopením sedadel zvětšit na 1837 litrů. Sklopením sedadel vznikne zcela rovná podlaha, což společně se sklopeným spodním víkem pátých dveří dovoluje přepravu i velmi dlouhých a rozměrných předmětů. To se může někdy hodit. Hodit se vám určitě budou i praktické přihrádky, které konstruktéři schovali pod podlahu zavazadelníku.
Kouzlo druhého dojmu
suv volvo testy
Zatímco se na exteriéru podepsal plynoucí čas minimálně, v interiéru se vrásky zamaskovat nepodařilo. Vůbec první myšlenka, která vám možná proletí uvnitř XC90 hlavou bude, že toto auto nemůže stát minimálně 1.5 milionu korun. Tmavé plasty, jednoduché tvary palubní desky v kombinaci s tmavou kůží zcela upřímně nevytváří dojem, že sedíte v modelu prémiové značky za cenu hezkého rodinného domu.
Teprve delší čas strávený za volantem a několik set ujetých kilometrů umožní objevit výhody čistého severského designu a zjistit, že nevýrazné tmavé plasty odpovídají prvotřídní kvalitě a zpracování v ničem nezaostává za navoněnými německými konkurenty. Postupně naopak začnete přicházet na chuť jednoduchému uspořádání ovládacích prvků na široké středové konzole jako i přehledné přístrojové desce.
Tlačítek na středové konzole není málo, ale jsou dostatečně veliká a inteligentně rozmístěná na to, abyste netápali a zanedlouho ovládali většinu základních funkcí bez uhýbání zraku z vozovky. Škoda, že dostalo zelenou nepraktické ovládání palubního počítače otočným kolečkem na páčce blinkrů. Jen těžko se naopak hledá automobil, jehož audiosystém spolkne kompaktní disk s takovou elegancí jako právě v XC90 (mimochodem – zvuk je fantastický).
Řešení je přitom dětinsky jednoduché: Místo úzké škvírky vyhloubíte uprostřed středové konzoly dostatečně širokou škvíru se zužujícím se hrdlem – neboli takový trychtýř na CD. Pokud bychom měli nad něčím kroutit hlavou, tak nad délkou sedáků. Volvo vždy zadupávalo konkurenci do země extrémně pohodlnými a bezpečnými sedadly přitom s dostatečným držením těla.
V testovaném kousku se zřejmě odborníci poněkud přehmátli, neboť kožená sedala, možná až zbytečně načechraná, kvůli krátkému sedáku nedostatečně podpírala stehna, u pasažéra vysokého 185 cm končil sedák 8 centimetrů před kolenem. Stavba sedadla a možnost nastavení sklonu sice tento problém částečně řeší, ale přesto jsme už u Volva vyzkoušeli sedadla pohodlnější.
Odkládacími plochami XC90 nepřekypuje, ale na jejich nedostatek si také stěžovat nemůžeme. Přihrádka pod loketní opěrkou nahradí stojan na kompaktní disky, přihrádka před spolujezdcem má řekněme standardní rozměry, kapsy na dveřích taktéž. Pochvalu si Volvo zaslouží za dvojici držáků na nápoje pro řidiče i spolujezdce a také pasažéry na zadních sedadlech.
Nebýt extrémně účinného posilovače, pějeme na řízení ódy, takto musíme vyzvednout především volant s dostatečným průměrem, optimálně tlustým a měkkým věncem. Stejně příjemně a efektivně se zachází s tlačítky na multifunkčním volantu.
suv volvo testy
Pokud si nepotrpíte na kudrlinky, ale bedlivě sledujete ergonomickou stránku interiéru, budete z XC90 asi nadšení. A to ještě nepadla zmínka o vnitřním prostoru. Jestliže kromě vynikající ergonomie požadujete od SUV obrovský vnitřním prostor, budete z XC90 nadšení dvojnásob. U kolen se můžete za 185 cm vysokým řidičem těšit na úctyhodnou rezervu podobnou luxusním limuzínám, nad hlavou i v oblasti ramen vůz místem překypuje.
V testovaném provedení se zadním pasažérům dostalo rovněž nadstandardu v podobě samostatného ovládaní audiosystému se dvěma vstupy na sluchátka. Vysokou inteligenci prokázal vůz i český importér tím, že narouboval automobilu češtinu. Ať už špatně zavřete dveře, nebo potřebujete zjistit aktuální spotřebu, naservíruje vám systém informaci s českým popiskem. To potěší. Ne proto, že byste nerozuměli povelům v angličtině, ale cítíte se uvnitř jako doma a máte pocit, že Volvo na české zákazníky myslí.
Osmiválec jen pro Američany?
Uvedením zážehového osmiválce do XC90 vyslyšelo Volvo volání především amerických zákazníků, kteří si zvolili švédského obra SUV roku 2002, ale pořádnou V8 postrádali (přes 30procent SUV v prémiovém segmentu se totiž v USA prodá právě se zážehovým osmiválcem, a proto až 75 procent produkce XC90 V8 bude směřovat tam). Nová jednotka postavená ve spolupráci s Yamahou se zapsala do historie automobilky nejen tím, že disponuje osmi válci, ale několika dalšími pozoruhodnostmi.
Tou první je zástavba. Volvo se rozhodlo následovat cestu zvolenou u pěti a šestiválců a umístilo vidlicový osmiválec v motorovém prostoru napříč, což zajistilo zachování dostatečné deformační zóny. Předpokladem pro příčnou zástavbu byly kompaktní rozměry (délka 754 mm, šířka 635 mm), stejný motor se dostane i do Volva S80. Tradiční úhel sevření válců 90° musel být zmenšen na 60°, řady válců jsou vzájemně přesazeny o polovinu průměru válce.
Změnou úhlu sevření se narušil klid chodu V8, a tak vibrace tlumí vyvažovací hřídel rotující proti smyslu otáčení klikové hřídele. Hlava válců i blok motoru jsou vyrobeny z hliníkové slitiny; hmotnost motoru tak činí jen 190 kg. Rozvody jsou vybaveny proměnným časováním sacích a výfukových ventilů CVVT (Continuous Variable Valve Timing). V praxi si jako první vzpomenete na větu o narušení klidu chodu motoru a angažování vyvažovací hřídele.
Historicky první osmiválec od Volva se totiž v XC90 hlásí o slovo více, než bývá v této kategorii obvyklé. V nízkých otáčkách okolo volnoběhu a ještě o 500 – 700 otáček výše se jednotka chová spořádaně, jak se na benzínový osmiválec sluší a patří. Už kolem 2500 otáček ovšem začne trochu hučet, přičemž tento stav přetrvává až do nejvyšších otáček, kde se hluboké hučení mění na poměrně zajímavý a docela hezký sportovní zvuk.
Tento sportovní projev si bohužel vychutnáte až v posledních 800 – 1000 otáčkách, takže budete muset překousnout 2500 otáček, v nichž rozhodně nebudete pochybovat o tom, že máte pod kapotou motor. To se u některých konkurenčních osmiválců docela běžně stává. Upřímně říkáme, že kultivovanost prvního osmiválce od Volva není žádný zázrak, ale ani žádná pohroma. Co ztrácí motor v kultivovanosti, dohání silou (výkonem a točivým momentem).
Když jsem na začátku června testoval na německých silnicích a dálnicích novou generaci D5 v XC90, pochvaloval jsem si především nárůst točivého momentu, který udělal z velkého SUV konečně docela svižné auto. Ve světle osmiválce pochopitelně bledne D5 závistí. Přestože akcelerace kvůli dvoutunové hmotnosti není omračující, přestože 368 Nm z celkových 440 Nm využijete už v 2000 otáčkách, s rostoucími otáčkami ukazuje motor slušný potenciál a dokonce sportovní ambice.
Jednotka se ochotně vytáčí a hbitě reaguje na sebemenší pohyby plynového pedálu, takže můžete jednoduše dávkovat výkon, v normálních rychlostech využívat sílu a vysoký objem motoru ke snížení spotřeby a ve vysokých rychlostech naopak pro svižnou akceleraci. Pokud se rozhodnete z jednotky vyždímat maximum, zvolte manuální režim a nechce otáčky vystoupat nad 4500. Nejenže se vám agregát odmění příjemným zvukem, ale přemění XC90 na rychlík, kterému mohou závidět i leckteré výkonné sedany.
Právě ve vysokých otáčkách, síla rychle narůstá nad 3000 otáčkami, automobil překypuje vitalitou a připomíná vše, jen ne neohrabané SUV. Bude-li správně volit převodové stupně, užijete si s XC90 i hodně zábavy. Onu volbu převodových stupňů má ve spojení s benzínovým osmiválcem na starosti nová šestistupňová automatická převodovka. Její chod lze označit za bezproblémový, řazení rychlostí probíhá hladce a bez cukání.
Vůbec spolupráci plynový pedál - převodovka - motor se podařilo inženýrům Volva vyladit k dokonalosti, protože převodovka i motor reagují na pohyby plynového pedálu citlivě, ale nikoliv přehnaně citlivě. Máte zkrátka pocit, že s vámi automobil dokonale komunikuje. Výhoda silného motoru a chytré převodovky se hodně projevuje v mírně kopcovitém terénu, kde převodovka nemá potřebu udržovat vysoké otáčky zařazením nižšího převodového stupně, ale klidně nechá otáčky převalovat se okolo 1600-2000.
I tak má ovšem auto dostatek síly, aby zdolalo táhlé 12procentní stoupání. Sekvenční řazení se odehrává přesunutím páky voliče automatu do speciální pozice. Páka testovaného vozu vyžadovala znatelné posunutí nahoru, ne pouze jemný dotek, ale největší zajímavost převodovky spočívala v něčem jiném. Na rozdíl od konkurentů v prémiovém segmentu převodovka při vytočení motoru do maximálních otáček (červeného pole) automaticky nepřeřadila na nižší převodový stupeň.
Řazení v manuálním režimu zůstává v XC90 plně v kompetenci řidiče, takže dokud nedáte pomocí voliče automatu povel, převodovka zkrátka nepodřadí. Skvělá funkce, pomyslíte si, a my vám dáme za pravdu. Problém však může nastat při předjíždění, kdy méně zkušený nebo nepozorný řidič zapomene, že má zvolený manuální režim a v polovině předjíždění se dostane do omezovače otáček… Poté vše již záleží na jeho rychlé reakci – je nutno manuálně přeřadit na další rychlost, což může být v kritické situaci problém.
Když se rozhodnete, ostatně jako většina českých majitelů, pro XC90 osazenou vznětovou D5, učiníte tak s největší pravděpodobností kvůli úspoře nákladů za pohonné hmoty. Zážehový osmiválec udělá z XC90 velmi rychlé přibližovalo, ale s úsporou peněz za benzín nepočítejte. Deklarovaná kombinovaná spotřeba 13,3 litrů odpovídá klidné, ale opravdu velmi klidné jízdě převážně v mimo městském provozu, se spotřebou kolem 14 litrů můžete počítat taktéž na dálnici při rychlostech okolo 130 km/h.
Pokud se budete s vozem pohybovat často ve městě, připravte se na spotřebu okolo 19 litrů, rozhodnete-li se trochu vyřádit, přehoupne se spotřeba přes 20 litrů a v terénu klidně přes 22 litrů. Aktuální ukazatel spotřeby nervy řidiče nijak nešetří, spatřit hodnotu 95 litrů není například v terénu žádný problém. Jen pro zajímavost: během 20 minutového měření převodů a rychlostí, pružného zrychlení atd. spotřebovala XC90 benzín za 300 Kč.
Převody | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
Pružnost | |||||
50 -> 90 km/h | 3,9 s | 6,0 s | 9,6 s | ||
80 -> 120 km/h | 6,6 s | 8,8 s | |||
120 -> 160 km/h | 9,1 s | 15,1 s | |||
Otáčky motoru při rychlosti | |||||
50 km/h | 1800 | 1400 | |||
80 km/h | 3000 | 2200 | 1700 | ||
100 km/h | 3700 | 2800 | 2100 | 1800 | |
120 km/h | 3400 | 2500 | 2000 | ||
130 km/h | 3600 | 2700 | 2200 | ||
160 km/h | 4500 | 3400 | 2600 | ||
180 km/h | 3600 | 3000 | |||
Max. rychlosti | 115 km/h | 165 km/h |
Cestou, necestou
Pokud přesednete do Volva XC90 z podobně vysokého MPV nebo SUV, nebudete si moci severského kamzíka vynachválit. Auto poskytne všechny výhody podobných vozů jako vysoký posaz, pocit bezpečí a dominance na vozovce, komfortní interiér, velký vnitřní prostor a velmi dobré jízdní vlastnosti. Jestliže ovšem plánujete výměnu vašeho současného osobního vozu (např. sedanu) za plnohodnotné SUV, mějte na paměti, že míříte do jiného světa.
Místo vozu s výškou okolo 1450 – 1500 mm a váhou mezi 1400 – 1500 kg získáte auto měřící na výšku téměř 1900 mm a vážící necelé dvě tuny (zajímavé je, že Volvo XC90 není zdaleka nejtěžším vozem svého segmentu. Konkurence naopak váží v průměru o 300-500 kg více!). To se logicky projevuje na jízdních vlastnostech. Ať je kupříkladu na dálnici XC90 jistá sebevíc, výsledků nižšího a lehčího sedanu logicky dosáhnout nemůže.
Při prudkém trhnutí volantem se auto rozvlní, ve vysokých rychlostech působí na posádku v zatáčkách značné síly. Po nějaké čase za volantem XC90 si ovšem na specifika zvyknete a jízdu na dálnici oblíbíte například proto, že v rychlosti 160 km/h budete mít pocit, že uháníte stovkou. Dříve proklínané nerovnosti či kostková dlažba se najednou stanou malicherným problémem, stejně jako stoupání po polní cestě na chalupu.
Na úzkých cestách doporučuji v zatáčkách hlídat i vzdálenější okraj vozovky a raději zavčasu přibrzdit. Když už jsem zmínil brzdy, s těmi není i díky „pouze“ dvoutunové hmotnosti problém. Stále musíte krotit ohromný kolos, ale v případě XC90 se to daří lépe a rychleji než například u dříve testovaného Porsche Cayenne Turbo. Řízení bohužel trpí zbytečně účinným posilovačem, jež neposkytuje ideální zpětnou vazbu, při plném rejdu a sešlápnuté brzdě si navíc občas vzal v terénu oddechový čas a na vteřinu vypověděl službu.
Vysoká světlá výška a plastové brnění vyzývají k návštěvě terénu, v němž se XC90 cítí překvapivě jistě. Zdaleka se nemusíte omezovat na prašné cesty, ale klidně se můžete vydat zdolávat i převisy a brázdy, aniž byste museli žít v neustálém strachu, že něco utrhnete. V terénu se velmi osvědčil upravený systém pohonu všech se spojkou švédské firmy Haldex, která samočinně přiřazuje pohon zadní nápravy. Spojka je elektrohydraulicky ovládaná s vlastní elektronickou řídicí jednotkou, která pomocí snímačů vyhodnocuje stav trakčních podmínek přední nápravy.
V případě potřeby zapojí i zadní náhon. Poměr přenosu k předním a zadním kolům je tedy vždy přizpůsobený aktuálním provozním podmínkám. Tento poměr může být v rozsahu přední:zadní kola v procentech 100:0 až do poměru 50:50. Nová technika zlepšuje v XC90 rozjezd z klidu zejména na nezpevněných površích. Zpětný ventil umožňuje regulovat základní točivý moment, takže už při rozjezdu je k dispozici 80 Nm (zpětný ventil zamezuje úniku hydraulické kapaliny ze spojky).
To vylučuje prokluz kola (cca 1/7 otáčky), který dnešní systém povoluje, než dojde k zapojení pohonu zadních kol. Díky tomu se můžete v terénu na XC90 skutečně spolehnout a užít si jízdu otevřenou krajinou. Je to skutečný zážitek, který doporučujeme.
Hladový silák
Přestože nelze očekávat, že zařazení nového zážehového osmiválce do nabídky v České republice ohrozí postavení vznětové D5, je rozšíření motorové palety pro české řidiče dobrou zprávou. Kdo preferuje silné zážehové motory a chce dodat XC90 maximální dynamiku, ale nepotřebuje přitom šetřit na pohonných hmotách, bude z nového osmiválce nadšený. Jeho odhlučnění není ideální, ale sílu má medvědí.
Plusy
- prostorný interiér
- výborná ergonomie
- velký zavazadlový prostor
- silný zážehový motor
- účinné brzdy
- česky mluvicí systém
- uložení motoru napříč
Minusy
- hrubší zvuk motoru
- krátké sedáky
- vysoká spotřeba